Атанас Далчев
Среща на гарата

chitanka.info

На Александър Муратов

Аз слязох сам на малка гара

да взема следващия влак

и в равното поле ме свари

на нея падналия мрак.

Бе много тихо. Звуци слаби

до мен вечерникът довя:

обаждаха се нейде жаби,

скриптеше помпата едва.

За други мислех аз във мрака —

аз не познавах вечността,

но докато очаквах влака,

сама дойде при мене тя.

Разтвори димните си бездни

и в тяхната дълбока нощ

захвърли гроздовете звездни

на свойта красота и мощ.

Обхвана ме като пиянство

и в свойта кръв усетих аз

на междузвездните пространства

опустошителния мраз.

Задъхан, рекох й тогава:

— О, вечност, чужда си ми ти!

Какво, кажи ми, сам ще правя

в пустинните ти висоти?

Аз няма никога в безкрая

да се почувствувам дома

и всичко мое е на тая

греховна мъничка земя.

За мене мислят тука само

и само тука в тоя час,

около лампата събрани,

очакват да се върна аз.

Прости, че пред звездите твои

и огньовете им в нощта

светлика на един прозорец

готов съм да предпочета.

1962 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.